Legenden oppsto ved foten av disse mørke fjell, under denne himmel.
Den forteller om et mektig sverd, smidd til Julius Cæsar.
Det gikk i arv til det nådde Cæsars siste etterkommer.
Keiser Tiberius.
Det ble skjult foronde menn ved hans død.
Gjennom generasjoner lå det skjult markert med et pentagram, -
- og, som det sto skrevet, under selveste Cæsars åsyn.
Jeg, Ambrosinus, født i Britannia, -
- varen av de mange som på jakt etter det.
I en tid uten rettferdighet, var det mitt livs oppgave -
- å finne sverdet, og den som var rettskaffen nok til å bruke det.
Jeg reiste langt inn i midten av et imperium, -
- som dekket halvparten av den kjente verden.
Et Rom i krise, tilbakekalte sine modigste og beste soldater.
ROM 460 ÅR F. KR.
- Godt å være hjemme, hærfører? - Skal jeg ha på meg dette?
Jeg husker ikke engang hvordan jeg tar det på meg.
Hvorfor oss, Vatrenus? Hvorfor meg?
De stoler på deg. Du er en sann romer.
Det er en ærefull jobb å beskytte den nye keiseren.
Vi holdt Afrika i 10 år. Vi ble gamle på slagmarken.
Gode menn ble drept.
- Til hvilken nytte? - Vi er soldater, Aurelius.
La politikerne ta seg av beslutningene.
To slags menn som bør skys som pesten.
Politikere og filosofer.
I Alexandria hugger de hånden av de som stjeler.
Når hånden er hugget av må gudene avgjøre din skjebne.
De fleste dør.
Batiatus.
Gjør det utenfor. Det blir blod overalt.
- Hvem er det? - En tjuv.
- Jeg er ingen tjuv. - Han er din.
- Én hånd eller to, hærfører? - Bare den ene.
La meg gå. Jeg hadde ikke tenkt å ta noe. Jeg lover.
Lover du det?
Du? En gategutt?
- En tjuv? Hvem kan stole på deg? - Jeg ville bare se på det.
Jeg er Aurelianus Gaius Antonius, borger og hærfører.
Ville du ljuge for meg?
Jeg ville ikke ljuge.
Så kom tilbake om ti år.
Så får du ditt eget sverd.
Kom deg av gårde nå.
Enda en mektig fiende Er beseiret.
Det varmer hjertet å se Roms soldater utvise så stort mot.
- Hvem er du? - Ydmykelse er en dårlig lærer.
- Både for menn og gutter. - Jeg lukter en filosof.
Er alt i orden?
- Ta gutten og forsvinn. - Vi går når det passer oss.
Han sa "forsvinn", gamling.
Han er ikke bare en filosof.
Hvordan gjorde han det?
Hver gang vi spiser gås, gjør du det der.
- Har jeg gjort det før? - Og jeg trengte ikke din hjelp.
- Du kom ikke til gresk-timen. - Du har aldri sagt at du kan kjempe.
Skynd dere ut herfra begge to. La dem komme forbi.
- Odoacer. - Orestes.
Jeg har støttet Rom i ti år. Ti år!
- Hvem er det? - Goternes hærfører.
Nå står jeg her for å kreve min belønning.
Hva krever du?
En tredjedel av Italia.
- Tror du jeg tuller? - Har du gjort en sånn avtale?
Nei. Jeg kan ikke love bort det som ikke er mitt.
En tredjedel av Italia. Da kan alliansen fortsette, -
- og deres nye keiser vil ikke falle fra tronen som hans forgjengere.
Jeg har ikke lovet deg mer enn den belønning du allerede har fått.
Du er blitt så høy, Orestes.
Du glemmer hvem sine skuldre du står på.
Romulus, hvor har du vært?
Vi har lett overalt.
Ambrosinus, du tok ham med ut uten en vakt.
- Du vet at det er farlig. - Vi gikk bare en tur.
Gikk en tur? Vet du hva som venter ham i morgen?
- For oss alle. - Det vet jeg godt.
Jeg er like glad i din sønn som du selv er.
Du går for langt, skolemester.
Gå.
Noen ganger glemmer du at han bare er en gutt.
Han har ditt blod i årene. Cæsars blod.
Han har aldri bare vært en gutt.
Mor.
På fem år har det vært fem keisere.
Alle ble myrdet.
Hva vil skje med meg?
Du blir beskyttet av de beste.
Du vil leve lenge og regjere med storvisdom.
Min sønn.
På denne dag blir du udødeliggjort.
- Er jeg verdens mektigste mann nå? - Ja, det er du.
Hvorfor kan jeg ikke gå ut da?
Skal jeg være en gud eller en gutt?
Du er Cæsar, -
- og min Cæsar må beskyttes.
- Hvem vil gjøre meg noe vondt? - Goteren Odoacer.
Han er vår allierte. Og du, som lærer folk om ord og tall, -
- hva angår politikk deg?
Jeg tenker bare på din sønns velferd.
Det trenger du ikke lenger. Han er Cæsar nå.
Han er fremdeles en gutt. Kanskje han trenger meg ennå.
Din oppgave er over. Gå.
Og kom ikke tilbake.
- Hill Cæsar. - Det er Aurelius fra Nova Invicta.
Han leder din personlige garde.
Kan jeg få se ditt sverd, hærfører?
Han må gjøre alt for å beskytte meg, ikke sant?
- Til siste åndedrag. - Lover du det?
Det gjør han. Han er edsvoren.
Er det sant?
Takk.
Jeg ville bare se på det.
Åpn porten.
- Er dette Cæsars vilje? - Du er blitt belønnet. Gå hjem.
Min forbrytelse består i å lære en ung gutt å tenke selv.
Gutten er vår keiser.
Er du tro mot Cæsar eller dine egne ideer?
Spør aldri om en manns troskap.
- Hans handlinger taler for seg selv. - Du har lest Seneca.
Diktere er like farlige som filosofer.
Og du. Hvor fikk du dette?
For lenge siden i et annet land.
Av en mann som bare elsket makt.
Så du er en eventyrer også.
Hvis jeg ser deg i Rom igjen, er du død.
Se opp for tåken.
Den kan skjule det selv gudene ikke tør beskue.
- Hvem bevokter vokterne? - Nestor.
Gå.
- Du er senator. - Dette kler meg bedre enn rustning.
- Hvordan har du det, Aurelius? - Jeg er blitt eldre, ikke klokere.
- Har du giftet deg? Fått barn? - Nei.
- Hva syns du om Rom? - Det er annerledes. Urolig.
Skal du beskytte den nye Cæsar så vær våken.
Kom og besøk meg. Venner er sjeldne i våre dager.
Goterne har forrådt oss!
Bort til muren!
- Hærfører! - Gjør klar til å skyte!
- Utløs den! - Ned!
Beskytt keiseren!
Tilbake! Kom igjen!
De går mot den store porten!
Murformasjon!
Inn med deg!
Far!
Odoacer vil ha gutten i live!
Jeg skal gjøre mitt beste.
Redd deg selv.
Konge, utsendingen fra Konstantinopel.
Velkommen.
Byen er vår.
Jeg vil be om at dere anerkjenner meg som Romerrikets leder.
Min keiser Er i Konstantinopel.
Jeg er hans øyne og ører.
- Men jeg kan ikke snakke for ham. - Så søk hans råd.
Herre!
Aurelius. Hent litt vann.
Gutten. Er Cæsar i live?
Jeg kunne ikke finne ham.
Hans mor og far ble drept akkurat som mine soldater.
- Hvordan kunne det skje? - Noen av dine menn overlevde.
Petrinus ble tatt til fange, kanskje sammen med andre.
De skal henrettes, for å avskrekke motstand mot Odoacer.
Kom til meg.
Er det for din skyld at så mange er døde?
- Et så uskyldig ansikt. - Cæsars blod flyteri hans årer.
Wulfila syns jeg bør frykte deg.
- Bør jeg det? - Han er den siste i slekten.
Gjør det over. Det gamle Rom vil dø, og vi vil regjere.
Vi vil regjere?
Forsiktig, Wulfila. Din tunge løper fortere enn hodet ditt.
Hva sier du, gutt?
Bør jeg frykte deg?
Hvorfor behandle Cæsar sånn?
Kanskje Wulfila harrett. Kanskje jeg bør ende dette her og nå.
Kan du se deg selv?
Kan du se ditt ansikt?
Hva ser du? Ser du en gutt?
Eller ser du en keiser?
- Jeg ser... - Si det.
Jeg ser en keiser.
Jeg er Cæsar.
Feil svar. Skjær halsen over på ham.
Det ville være en alvorlig feil, Odoacer.
- Hvem er du? - Du gjør ham til martyr.
Cæsars spøkelse vil hjemsøke deg.
- Se på tegnene. - Hvilke tegn?
Et forvarsel. Ikke ta feil av det, Odoacer.
Merk deg mine ord. Det som skjer her, vil bre seg til imperiet.
En by kan vinnes ved blod.
- Det krever en visjonær å regjere. - Alle imperier bygges med blod.
Folket takker gudene for at de lever og kan tjene deres nye herre.
Hvem er du?
Vil de respektere en leder som fryktet et barn?
Kanskje gutten er mer til nytte i live.
Vil du se ut som en tåpe? Drep dem begge to!
Tåpe!
Ditt håp for fremtiden, Wulfila, beror på taushet!
Gi meg din hånd.
Hvem er du?
- Jeg går under mange navn. - Som en tjuv?
Her heter jeg Ambrosinus.
Gutten skal føres til øyfestningen Capri.
Du. Du skal være hans fangevokter. Det er din belønning.
Det skjer ham ikke noe, med mindre jeg sier det.
Er det forstått?
Og ta med deg han her. Jeg stoler ikke på ham.
- Det er noen her. - Hvor?
Vær så snill.
Jeg kjenner ham. Han taler for det østlige imperium.
- Er gutten i live? - Han er fange, og på vei til Capri.
Jeg bringer ham tilbake.
Fra Capri? Det er umulig. Øya er en festning i seg selv.
Vi har vært allierte lenge.
Befri deres keiser. Vi kan beskytte ham til han kan vende tilbake.
Vi møtes om seks dager.
Hvis du har gutten med tilbake, vil det være et skip der.
Om seks dager. Til siste åndedrag.
- Hvem er det? - En av ambassadørens vakter.
Du vil trenge hjelp til å befri dine menn.
Følg meg.
Lat som om du er min fange. Prøv å flykte på mitt signal.
Gjør som jeg sier og ikke noe annet.
Først ham.
Stopp! Enda en fange.
Jeg skal ha med hans hode tilbake til Rom. Han er en snikmorder.
Nå.
Ta ham!
Ambrosinus.
Jeg vil være hos min mor og far.
Det er du. De leveri ditt hjerte.
Du kan ikke se dem, men det er som om de er i rommet ved siden av.
- Jeg skulle også dødd. - Det var ikke din skjebne.
Alle levende vesener har en skjebne.
Men når stien er mørk, og det er vanskelig å se veien...
Der har du meg, hva nå det er verdt.
Dumme fugl. Jeg glemte å fore den.
Jeg visste det.
Jeg visste at det var juks.
Er det vår skjebne å være fanger her resten av livet?
Opp med motet. Alt har et formål.
Hvor er han nå?
Goterne er ikke i nærheten, -
- men vi bør holde oss nær elva.
- Elva, ja. - De har speidere hele veien.
- Enig. Så vi... - Mira.
- Hva? - Mitt navn. Mira.
Det er et skip. Hvordan skal vi gjøre det?
Hvis vi alle sammen går ned dit stikker han bare.
Vent her.
Han er en kvinne.
Denne festningen ble bygd av keiser Tiberius, -
- som beskrives som en mann med storverdighet.
Det har du arvet.
Min forfar har bygd mitt fengsel.
Det er et fengsel, ja.
Er du tørst? Drikk nå.
Drikk.
Hvordan våger du å fornærme meg? Det er langt ned.
Når lærer du -
- at din skjebne ligger i guttens hender?
Hvis du kaster ham dit ned, vil du følge etter.
Når tiden er inne, -
- vil jeg sende deg etter din mor og din far.
Du.
Odoacer sa ikke noe om deg.
Heng ham opp!
Stopp.
Hva er det?
Er du prest eller trollmann?
Jeg søker bare sannheten. Det vil du ikke kunne forstå.
Opp med ham.
- Tar det lang tid å klatre opp? - En time. Det går fortere nedover.
Ta med tømmer og rep. Du blir herpå skipet.
- Du får kanskje bruk for meg. - Nei.
Pentagrammet. Selvfølgelig.
Det er her.
Sverdet. Tiberius må ha tatt det med hit.
Gutten vil finne det. Romulus.
- Ambrosinus? - Gå til templet.
Let etter din forfar, Julius Cæsar. Han bevokternoe for deg.
Se under Cæsars blikk.
Selvfølgelig.
Under Cæsars blikk.
Jeg sa du skulle bli på skipet.
Du vil trenge min hjelp.
Vet du hva som skjer med mine soldater når de er ulydige?
Dine soldater er for trege.
Hold deg ute av syne.
Hvorfor tar du risikoen?
Jeg tjener min keiser. Han er ditt lands allierte.
- Jeg står ved din side. - Hvor har du lært å kjempe?
Jeg kommer fra Kerala, sør i India.
Vi lærte å kjempe som våre forfedre. Det heter kalaripayattu.
Da jeg var 14, var jeg på sjuende nivå.
Ut av hvor mange?
Sju. Skal vi skravle eller klatre?
Julius Cæsar.
"En egg til forsvar. En til angrep.
Jeg ble smidd i Britannia til regentens hånd."
Jeg har en oppgave til deg.
Gi meg det sverdet.
Gi meg det!
- Du. - Bare to til å redde en keiser?
- Det er flere på vei. - Templet!
Du kan ikke gjemme deg forevig.
Han er din.
Du fant sverdet.
Redd keiseren.
Cæsars sverd.
Denne veien.
Få dem vekk herfra.
Jeg klarer det.
Batiatus.
Vær så god.
- Kom igjen. - Denne veien.
Få gutten vekk herfra.
Romer.
- Hvor er gutten? - I trygget med de andre.
Du hadde rett, Batiatus. Det går fortere ned igjen.
"En egg til forsvar. En til angrep.
Jeg ble smidd i Britannia til regentens hånd."
Cæsars sverd.
Det er derfor det var så mektig.
Britannia.
Saml folkene.
Smidd til en erobrer. Julius Cæsar.
Gajus Julius Cæsar Ensis Caliburnus.
Kjenn hvor lett det er.
Sverdet bærer på en spådom.
Sto det noe skrevet på stedet?
Da vet du alt du trenger å vite.
Ta det.
Det er ditt.
Velkommen, Cæsar.
Aurelius, alle sammen.
Det er mat og drikke i teltet.
Vi må snakke sammen under fire øyne.
Du er trygg nå. Du blir ført østover.
Til Konstantinopel.
Der kan du være i tilflukt.
Ambassadøren har hørt nytt fra Konstatinopel.
Keiseren vil ikke gi gutten asyl.
Han vil ikke gå imot Odoacer.
Alt er forandret. Roms garnison har svoret Odoacer troskap.
Alle hærførerne har erklært at de står på goternes side.
Det må være noen i felten. Hva med den niende?
Den niende legion er langt mot nord i Britannia.
Vi må reagere raskt. Kan du skaffe meg soldater?
- Du kan bli fører for en ny hær. - Så gjør det nå.
- Vi jager ut inntrengerne. - Ikke til det.
Hvorfor ikke? Hva er det med deg, Nestor?
- Odoacer er ikke bare en barbar. - Ikke?
Nei. Han er en dyktig politiker.
- Han har senatet på sin side. - Hvor stort flertall har han?
Vi må se realistisk på situasjonen.
Du er på deres side.
Med tiden vil vi kunne sette oss opp imot ham, men ikke nå.
Hvis du gir meg en hær, senator, -
- hva skal du ha i gjengjeld?
- Gutten. - Mener du Cæsar?
Cæsar er et fordums ord. Cæsar fins ikke mer.
Sal opp hestene.
Hvor er skipet?
Jeg sa: "Sal opp hestene."
Hvor er skipet som skal føre keiseren til Konstatinopel?
Jeg ga deg en ordre. Hva var det?
- Sal opp hestene. - Gjør det.
Du er soldat, Aurelius. Overlat politikken til meg.
Det er en ordre. Gi meg gutten.
- Uten keiseren er det ikke noe Rom. - Dere vil være fritt vilt.
Hærfører.
- Der er gutten. - Ta gutten.
Stopp! Vi er alle sammen romere!
Vatrenus.
Du forstår ikke, Aurelius. Jeg var nødt til å gjøre det.
Aurelius, min venn. Hvis du har elsket meg...
Forvennskapets skyld.
Det østlige imperium er på goternes side. Vi kan ikke dra dit, -
- eller hit eller til Germania.
Hvor skal vi dra da?
Den niende legion eri Britannia.
Det er den eneste muligheten. Å dra nordover.
Dette er ikke din kamp.
Du er fri til å dra.
Å dra? Hvor skulle jeg dra? Jeg har brutt mitt troskapsløfte.
Jeg har drept min hærfører.
Akkurat som deg har jeg ikke noe land.
Din vei er min vei.
Hærfører. Hvor vi drar, Er ikke din avgjørelse.
Cæsar?
Vi drar nordover, til Britannia.
Bak den tinden ligger Gallia.
Vi er i Britannia ved neste fullmåne.
Mitt elskede Britannia.
Det er ingen i live.
Det er hester her.
Etter alle disse årene skjer det fremdeles.
- Hvem kan ha gjort dette? - Bare én mann.
Vortgyn.
- Hva er det? - Hadrians mur. Imperiets grense.
- Et monument over romerretten. - Den niende legion.
Vi har funnet dem.
Se. Dragen.
- De har vært her. - Hvor er den niende nå?
Det er ditt land. Hva har skjedd her?
Det er herimperiet ender.
Det er ikke noe annet igjen enn muren her.
Vi har jaktet en spøkelseslegion.
Vi skulle ha kjempet i Rom.
Det ville ha vært håpløst. Det må han da vite.
Han har utkjempet håpløse slag før.
Ville du ha stått ved hans side?
Når som helst og hvor som helst.
De ser ut som bønder.
- Hvem er dere? - Aurelianus Antonius.
- Dette er mine soldater. - Jeg er Kustennin.
- Jeg leter etter den niende legion. - Hvorfor reise så langt for dem?
Rom har falt.
Hva har skjedd her?
Dragelegionen fins ikke lenger.
De var mer enn 1.000 menn. Hvem kan ha slått dem?
Hvor er mine landsmenn?
Hærfører, jeg er Flavius Constantinus Marcellus.
General over den niende legion.
Rom sviktet oss.
Noen dro til Gallia for å kjempe. De med familier ble her.
Nå lever vi som keltere. En ny generasjon vokser opp.
- Vi så landsbyerlagt øde. - Vortgyn. Anglias konge.
Han har tatt de sydlige kongedømmer, og vil regjere over hele Britannia.
Han har latt oss være fram til nå. Vi er ingen trussel.
Og han vet at vi ikke er vanlige bønder.
Vi hilser deg, Vortgyn.
Anglias erobrer, og Britannias rettmessige hersker.
- Det er en gutt. - En gutt?
Han bærer et sverd med en spådom.
"En egg til forsvar. En til angrep. Jeg ble kastet i Britannia til..."
"...den regjerendes hånd."
- Du kjenner til det. - Og en gutt har det? Hvor er han?
Her i Britannia.
Jeg har ventet hele livet på dette.
Sverdet tilhører...
...regentens hånd.
Det er denne hånd.
Da tar jeg gutten, og mannen som reiser med ham.
Denne mannen...
Fortell meg om ham.
Han er guttens lærer.
Han er ikke romer. Kanskje galler eller herfra.
Han har et arr her formet som et sverd.
Som dette her?
Akkurat.
Når jeg har sverdet, vil jeg gi deg gutten.
Og mannen?
Han er min.
Dette bladet er smidd av en flammende stein -
- som falt ned fra stjernene.
Hvem har sett en sånn på nattehimmelen?
Da vet du, du og du at jeg snakker sant.
Den flammende steinen som falt ned, -
- som ble nedkjølt i et iskaldt fjell, ble til jern.
Der ble det funnet av en mesterlig smed, en calibian.
Han hamret på metallet i tre dager og tre netter.
Han hamret uten å stanse for å spise eller drikke.
Skjæreeggen kjølte han i løveblod. Og se her.
Han lagde et pentagram, vårt symbol på tro og sannhet.
Sverdets eier ville bevare troen og vite -
- at det bare tjente et formål.
Sannheten.
Vil dere bære våpen igjen?
For keiseren?
Vi svor at vi ville forsvare keiseren med våre liv, -
- men å bekjempe goterne ville kreve et mirakel.
Det er så enkelt for dem. De kan like hverandre og viser det.
Hvordan oppfatter du meg, Aurelius?
Du er en storkriger.
Innimellom senker du paradene. Litt skjødesløs noen ganger.
Vis meg hvordan.
Ser du meg ikke som annet enn en kriger?
Du er pen på din egen måte.
For en lidenskap. Du må ha knust mange hjerter.
Du er treg. Det må være alderen.
Dine angrep er forutsigelige.
Så sårbar jeg er.
Der.
Ikke verst.
- Kjenner du dette stedet? - Engang kjente jeg det godt.
Det var et tilfluktssted for dem som viet sine liv til sverdet.
Har du bodd her, Ambrosinus?
Det var her jeg fikk dette av Vortgyn.
Hvor er det?
Han ville ha sverdets makt for seg selv.
Hemmeligheten kunne bare overlates til en rettskaffen mann.
Det øyeblikket påvirket livet for oss begge for alltid.
Pentagrammet. Det er det samme som på sverdet.
Husker du spådommen?
"Jeg ble smidd i Britannia til regentens hånd."
Jeg forlot Britannia for å finne sverdet og fant deg.
Jeg visste at det som sto skrevet skulle skje.
Men jeg er en keiser uten imperium. Hvordan kan jeg oppfylle spådommen?
Har jeg ikke lært deg noe?
Spådommen er en troshandling. Vi er troens voktere.
Hva mener du, Aurelius?
Ville du begrave sverdet for å ha et hjem?
For å holde kveg og bli tykk?
Når dette er over...
Så kanskje.
Jeg fryser.
Så, lille venn.
Du skal gå tilbake til ditt folk -
- og overbringe et budskap.
Du har en venn som kommer langveis fra.
De skal overgi ham. Se.
Ygraine?
Smedens familie.
Det er Vortgyns verk.
Du må ikke la dem drepe meg!
- De dreper deg ikke. - De vil drepe oss alle sammen.
Med mindre vi gir dem...
Ham.
Romulus?
Deilige Romulus.
Gutten.
Er han den utvalgte?
Han er Romulus Augustus Cæsar.
Hvorfor oss, Aurelius? Hvorfor kom du til oss?
Jeg mistet min kone og to sønner i dag.
Jeg vil ha hevn, -
- men den bitre sannheten er-
- at hvis vi kjemper mot Vortgyn, vil mange flere dø.
Kanskje alle sammen, og våre familier.
Det er ikke hevn, det er selvmord.
Gutten må vekk herfra. Og også de som kom med ham.
Det er ikke vår kamp.
- La Aurelius snakke. - Jeg snakker for ham.
Alt du har blitt fortalt er sant.
Jeg er Cæsar.
Vi ba om din troskap, men Rom har ikke vært tro mot deg.
Hvis det er det riktige å gjøre, og det redder liv, overgir jeg meg.
Her avgjøres min skjebne.
Det er vår keiser.
Det avgjøres på én dag.
Ett siste slag.
Jeg og mine soldater reiser i kamp ved daggry.
De som vil kjempe ved vår side, er vår brødre.
De som ikke vil, er også våre brødre.
Jeg hilser dere alle.
Hill Cæsar.
- Du har beholdt rustningen din. - Bondelivet er verdt å kjempe for.
Legionærlivet gjør en klar til det.
Du er en god mann.
- Den ble laget til min bror. - Har han ikke bruk for den?
Han har vokst siden da.
Hvis vi alle sammen dør i morgen, -
- hva skjer da med spådommen?
Nå skal vår tro settes på prøve. Vi er troens voktere.
Vi holder flammen i live.
Hva som skjer etter det, kan vi ikke vite.
Hvis vi ikke overlever...
Ikke noe kan skille oss.
Hærfører.
Engang tok en gutt sverdet ditt.
Hva om han tilbød deg sitt nå?
Jeg ville bruke det vel, og ære den keiser det tilhører.
Du er Cæsar. Hvor du enn er.
Husk det.
Venner.
Vi har alle opplevd mange morgener som denne.
Vi har sett sola stå opp, og ikke visst om det var vår siste dag.
Noen var knapt blitt menn ennå.
- De skalv før sitt første slag. - Det var en kald morgen.
Soldater fra den niende legion. Alle sammen.
Vi har kjempet hele vårt liv for det imperium våre forfedre skapte.
Sammen har vi sett det falle.
Vi har mistet sanne venner.
I de mørkeste stunder trodde jeg at det ikke var mer å kjempe for.
Jeg har i lyset av andres visdom, sett at det er nok et slag å kjempe.
Mot tyranni og uskyldiges død.
La oss forsvare Britannia mot dem som vil rive ut dets hjerte og sjel!
De som kommer etter oss vil huske at det fins noe sånt:
En romersk soldat med et romersk sverd og romersk mot!
- Hill Cæsar! - Hill Cæsar!
Demetrius.
Hærfører.
Befest porten!
- Hvor mange? - 1.000. Kanskje flere.
Ikke så mange som jeg trodde.
Dere to. Bemann muren. Du har kommandoen overbueskytterne.
Bueskyttere!
Angrip!
Sikt!
Skyt!
Vortgyn, jeg gir deg...
Ild!
Sikt!
Skyt!
En trollmann. De har en trollmann!
Skyt!
Det er ikke en trollmann. Det er sverdets vokter.
Hold deg nær meg.
Porten holder ikke! Pass på!
Demetrius!
Bring meg Cæsars sverd!
Jeg trodde jeg hadde slått dem.
De er formange, gamle venn. Vi har ikke en sjanse.
De kommer.
Den niende.
Nå skal vi kjempe.
Til siste åndedrag.
Skjoldborg!
For alt du har gjort mot mitt Britannia, -
- brenn i helvete!
Se!
Tyrannen Vortgyn er død!
Det er for min mor.
Og min far.
Aurelius, du må ikke dø.
Du må ikke dø.
- Du kjempet som en drage. - Du kjempet som en dragesønn.
- Du svor at du ville beskytte meg. - Til siste åndedrag.
Har jeg løst deg fra din ed?
Så lev, Aurelius Antonius.
Alle dere, den siste av mine legioner.
Vi vant en stor seier i dag, -
- og nå sier jeg:
Ikke flere blodsutgytelser.
Ikke mer krig!
Det var på den måten de siste romere fant et hjem i Britannia.
Etter års uroligheter senket freden seg overlandet.
- Hva skjedde med Aurelius? - Han overlevde.
Han tok krigerinnen Mira til sin hustru.
- Og Romulus? - De tok ham til seg som sin sønn.
Han ble en vis hersker.
Han tok et keltisk navn. Dragesønn.
Pendragon.
- Det er min far. - Husker du jenta, Ygraine?
- Han giftet seg med henne. - Min mor.
Og Ambrosinus tok tilbake sitt egentlige navn.
- Merlin. - Du.
Merlin, det er bare en historie. Du har diktet det opp.
Arthur, Arthur. Har jeg noensinne løyet for deg?
Hver dag.
Der er det. Det er der den siste legion holdt stand.
Legender ble skapt her.
- Med deg som helten. - Selvfølgelig.
Vi trenger helter, gjør vi ikke?
Delvis basert på en roman av Valerio Massimo Manfredi.